Kom så, følg med. Denne vej. Nedenunder.
Jeg håber, at alt bliver ordnet, mens vi er væk.
Hvordan har hun det?
Det er hjerteskærende at se hende sådan, men hun er stærk.
Åh, Barrow.
Det er flot af dig at tage dig af det. Ikke, Bates?
Det er flot af Dem at tillade det, min Lord.
Som du ved, har Lord Sinderby lejet Brancaster Castle på grund af årfuglene.
Huset er meget stort, og kender man Lord Sinderby,
vil der blive sørget for selv den mindste detalje.
Jeg tror, jeg kan klare det, min Lord.
Jeg har pakket i omklædningsrummet.
Ifølge Lady Rose har han taget sin egen butler med sig,
som jeg ikke tror, er smart, da det kun kan skabe problemer.
Så du skal være på mærkerne.
Toget kommer klokken 11.00 i morgen.
Bates pakker, men du burde se efter.
- Nu vil jeg lade dig passe dit arbejde. - Min Lord.
Frøken Baxter, jeg hjælper dig med at pakke. Du har meget at se til.
Tak, fru Hughes. Jeg kan godt bruge en hånd.
Men jeg har talt om det med Lady Mary og Lady Edith.
Det er vanskeligt at håndtere tre damer på en gang.
Med tweed, aftenkjoler og kjoler til te og det hele.
Kjoler til te?
Vi er ikke i 1890'erne længere, hr. Molesley.
Nej, desværre.
Tog hun en kage med en fil med ind?
Jeg forstår ikke, hvorfor du teer dig sådan, mor.
Du ville også besøge Denker, hvis hun sad inde.
Kun for at tjekke om låsene fungerede.
Bates blev frifundet. Det bliver Anna helt sikkert også.
Herren ved, at de to ikke fortjener deres held.
Jeg har hørt fra Rosamund i morges,
hun siger, at hun vil tage til della Francesca-udsalget.
Det er godt, vi er repræsenteret.
En skam, at du skulle nordpå, ellers kunne du have taget af sted.
Det er okay. Jeg har sagt farvel.
Hvis I vil have mig undskyldt, så jeg må gå.
De forventer mig i York klokken 15.00.
Du skulle havet taget med Mary. Du kunne have givet hende frokost.
Jeg ville ikke skynde mig før min aftale.
Har du planer, mens vi er væk, mor?
Shrimpies mænd har fundet prinsesse Kuragin,
og når hun ankommer til England, kommer hun hjem til mig.
Hvad? Hvornår hørte du det?
I går.
Vi har fået hende ud og har bragt hende i sikkerhed.
Du må se frem til at se hende igen.
- Næppe. - Men hvis du ikke kan lide hende,
hvorfor har du så sendt Shrimpie ud for at redde hende?
Det spørger jeg også om.
- Nå, bedste? - Du kender mig.
Jeg klager aldrig og forklarer aldrig.
Du plejer ikke at have problemer med at klage.
Gav du et falsk navn?
Bestemt ikke.
Men hvad hvis det kommer i avisen, at du kom og besøgte mig?
Det vil vise, at Crawley'erne ikke tror, at du gjorde det.
Ja, men...
Hvem ved, hvad de finder på, inden de er færdige?
Hvad mener du?
Jeg har været her før med hr. Bates.
De spinder et net af løgne og insinuationer indtil, de har dig.
Anna, alt de har, er en mand, der tror, han så dig.
Det er ikke nok.
Alle vil kunne vidne på, at det ikke ligger til din natur,
og du ved, at vi vil vidne om det, hvis det kommer der til.
Jeg antager, at du kender til Lady Marys besøg i morges?
- Det gør jeg. - Jeg kan ikke lide det.
Hvad hvis det kommer i avisen?
"Earls loyale datter besøger tjenestepige i fængsel"? Folk vil nok påskønne det.
Om de gør eller ej, ville jeg hade at give dem chancen
for at stikke deres næser ned i vores affærer.
Hvad i alverden foregår der her?
Skulle du ikke være i våbenrummet?
Hr. Jackson har bedemanden der. Jeg ville ikke være i vejen.
- Du er i vejen her. - Det tager ikke længe, hr. Carson,
og jeg er glad for at tjekke det hele, før de tager af sted.
Jeg behøver ikke dit tjek, tak.
Faktisk skal jeg lade for hans Lordship, hvilket du ikke kan.
Hr. Barrows far var en skytte.
At dræbe spurve ved gasværket
er ikke det samme som at skyde årfugle ved Brancaster Castle!
Det må være svært for dig at misse dit besøg i dag.
Lady Mary ville af sted.
De tillader kun en besøgende af gangen, medmindre der er noget specielt.
Det hjælper måske, at de kan se, at familien tror, hun er uskyldig.
Så anstrengelsen kunne være det værd.
Jeg ville hugge min arm af, hvis det kunne gavne.
Det ville ikke være klogt, hr. Bates. Du skal ikke vakle i begge ender.
De drak ikke det hele, og de er væk i morgen,
så jeg synes, vi skal.
Det er en af mine favoritter.
Det smager godt.
Man går ikke fejl med en Margaux.
Disse fire er meget fine.
Tre store værelser, badet er allerede installeret
samt et rum ved køkkenet til tjenestepige.
Og hvor er butlerens spisekammer?
Hvis vi tilbyder overnatning og morgenmad, skal nogen stå for det.
Det ved jeg ikke.
Vi burde kigge på dem, og så kan vi tale om det.
Kan det betale sig at tale med Murray, inden vi tager af sted?
Hvorfor kan han ikke bare få hende ud?
Han siger, de har fundet ud af noget, men de vil ikke sige hvad.
Hvad havde Susan at sige?
Hun er rasende over, at vi er inviteret til Brancaster, og hun ikke er.
- Hvordan fandt hun ud af det? - Jeg fortalte det.
Hun skulle ikke høre det fra en anden.
Skilsmissen bliver svært for Lord Sinderby at komme over.
- Bilerne er klar, min Lord. - Tak. Vi kommer nu.
Hvad er der?
Hvad lavede du i York i går?
- Fortæl mig det. - Det skal du ikke tænke på.
- Er vi her alle? - Hvor er børnene?
Barnepigen sagde, de ville komme og sige farvel.
De er udenfor.
George, kom her til mor.
Også dig, Marigold. Kom til...
...mig. Kom, skat.
Farvel, far.
Så du det? Edith ville sige: "Kom til mor,"
men hun stoppede sig selv i tide.
Er du sikker på, jeg ikke burde tale med hende?
Helt sikker. Det er ikke vores hemmelighed.
Tjek alt bagage, når det bliver ompakket i York.
Jeg har skiftet tog før, hr. Carson.
Jeg er imponeret over, at du er kommet for at sige farvel, mor.
Hvorfor taler du til mig, som om jeg var en laks,
der lagde mine æg i gruset, og så svømmede tilbage til havet?
Du er meget moderlig, ikke, bedste?
Hvis du synes.
Hvornår kommer prinsesse Kuragin?
- I morgen. - Hvad med prinsen?
Han kommer til middag den aften.
- Kommer du? - Ville jeg gå glip af det?
Jeg beklager virkelig, at vi kommer til det.
Stig ombord før jeg skruer bissen på.
Alle ombord!
Det er i dine hænder, Carson.
Må de vise sig opgaven værdige, min Lord.
Lord Sinderby, Branson og Barrow.
Ikke ligefrem opskriften på en fredelig jagttur.
Man kan tænke på, hvad de kommer til at skyde efter til sidst.
Daisy, hvad skal du arbejde på, mens de er væk?
Det har jeg ikke bestemt endnu.
Du lyder ikke så opsat.
Ærlig talt ved jeg ikke, om jeg skal fortsætte med det.
Hvad er det, jeg prøver at bevise?
Åh, søde. Nu skal vi ikke have endnu en krise, vel?
Nej. Men jo mere jeg tænker over det, desto mere spekulerer jeg på, om det er realistisk?
Ville det ikke give mere mening bare at komme videre med mit liv?
Fru Patmore? Hvad laver du her?
Jeg er kommet for at få noget luft.
Det er rart at få hovedet over jorden i fem minutter.
For Roses skyld skal vi alle opføre os pænt.
Enig. Sinderby ser altid ud, som om han vil skændes, om han vil eller ej,
så vi skal alle passe på ikke at give ham grund til det.
Burde jeg have kommet?
Jeg vil ikke lyde som Larry Grey,
men jeg er ikke Lord Sinderbys billede på en perfekt svigersøn.
Sludder og vrøvl. Os Crawley'er holder sammen.
Jeg er enig med Mary. Du kommer til at nyde det, når vi når frem.
Desuden er du en god skytte.
En hver vært vil tilgive meget, hvis du skyder godt.
Hvad er der? Kan jeg gøre noget for at hjælpe?
Ja. Stop med at nage.
Jeg foreslog barnepigen, at hun tog børnene
med til Lake Gormire til en picnic.
Men er det for farligt? Skal jeg ringe og aflyse det?
Hvorfor lukker du dem ikke ned i en kasse
og lader dem komme ud, når de er 21?
Vær ikke uvenlig.
Ærlig talt. Jeg er moren her, og jeg går ikke i panik.
Så alt er under kontrol?
Det vil jeg sige, min Lord.
Husholdersken har lavet listen med værelserne.
Hvad synes du om personalt generelt?
Er de samarbejdsvillige?
De ville hellere tage ordre fra deres egen butler.
Men jeg ville hellere give dem til mine.
Lord Hexham virkede ikke til at synes, det ville blive et problem.
Det er det heller ikke, min Lord.
Vil du virkelig have te i biblioteket, min Lady?
Te bliver åbenbart normalt serveret i ante-biblioteket her.
Hvor interessant, Stowell, men vi skal have det i biblioteket.
Hvorfor skal han altid være bedrevidende?
Fordi han altid ved bedre.
- Det er så dejligt, du kunne komme! - Velkommen.
- Åh, skat... - Cora!
- Hvordan var Venedig? - Vidunderlig. Sublim.
Der var vand i alle gaderne!
Hvor er her vidunderligt.
- Kender du det? - Jeg var her en gang, da jeg var ung,
i gamle Lord Hexhams dage. De ville af med en niece.
Den nye er her ikke meget, derfor har de udlejet skydningen.
Heldigt for os.
- Velkommen til Brancaster. - Jeg håber, turen var god.
Dette er Stowell, som vi har taget med os.
Han styrer det hele.
Det er en udfordring for dig.
Vi kommer ikke mange, så det bliver meget hyggeligt.
Vi kender nogle lokale, derfor valgte vi det.
Lord Hexham har bedt os om at være søde overfor hans afdøde fars venner.
Det virker ret strengt taget i betragtning af, hvad Lord Sinderby har lavet.
Kan vi ikke bruge kristne navne?
- Mit navn er ikke et kristent navn. - Du ved, hvad jeg mener.
Skal vi fortsætte?
Af sted med dig. Så hurtigt, du kan.
Må jeg introducere mig?
Jeg er hr. Barrow, kammertjener for Lord Grantham.
Jeg mener, du er midlertidig kammertjener for Lord Grantham.
Den triste historie om fru Bates har nået os.
Nyheder spredes hurtigt.
Jeg er Lord Sinderbys butler, Stowell.
Så du er også novice her?
Jeg er ikke novice nogen steder.
De er til hr. Branson.
Han er her uden en kammertjener.
Få chauffører rejser med en kammertjener.
Du godeste, du er på mærkerne i dag, hr. Stowell.
Hvordan kan du bære at tjene ham?
Vi gør, hvad vi må gøre, ikke?
Du skal hjælpe som tjener, mens du er her.
Undskyld mig, jeg er en underbutler og...
Lord Hexham er sjældent hjemme, så de har ikke fuld bemanding.
Du vil arbejde som tjener.
Bare rolig. Vi finder en bemaling.
Er Lady Grantham, Lady Mary og Lady Ediths værelser i nærheden?
Jeg er tjenestepige på dem alle.
Så vil du være rutineret, når du kommer hjem.
Hvad laver hr. Branson, mens de andre skyder?
Samler op? Eller læser motor-magasiner?
Han er faktisk en god skytte.
Er han?
Det er vel på grund af hans træning med Fenian-bevægelsen.
Jeg beklager, hvis vi ikke lever op til dine standarder, hr. Stowell.
Hun ankommer omkring klokken 18.00 og kommer direkte hertil.
Så har hun tid til at skifte tøj.
Hun har nok ikke meget at skifte til.
Ja, jeg... Det sørger jeg for.
Og prinsen?
Jeg har inviteret ham til klokken 20.00 til middag.
Du kommer vel et par minutter før?
Hvad hvis han tager sin tandbørste med?
Så lader jeg ham blive.
De er jo gift.
Gud ved, jeg kan sværge på det.
Og jeg har spurgt Lord Merton.
Ja, han kan tale med prinsessen.
De kan tale om sprøjter og sting og sådan noget.
Hvor får du det til at lyde sjovt.
Vi er ikke mange.
Atticus har en ven, Charlie Rogers, som bor en time her fra.
Han kommer på tirsdag.
Og agenten, hr. Pelham, kommer.
Du burde invitere Shrimpie. Han er en fantastisk skytte.
Jeg går ud fra, at du har spurgt et par af Lord Hexhams venner?
Det var flot af dig.
Jeg tror, at nogle af dem har skulle gå imod deres principper
for at imødekomme min gæstfrihed.
Englændere har stærke holdninger,
undtagen når det kommer til gode måltider og gode jagtture.
Sandt.
Du.
Mælk.
Kunne jeg bede om noget sukker...
Hvor uforskammet.
Jeg er bange for, at Stowell er en snob.
Han har hørt om Toms baggrund,
og nu straffer han ham for det.
Det kan vi ikke tillade.
Den har jeg ikke bemærket før.
Min mors tjenestepige gav mig den i bryllupsgave.
Da jeg var en pige og var syg, lavede hun
den lækreste kyllingebouillon og serverede den i denne.
Der er intet bedre end kyllingebouillon som en trøstespise.
Ja, og det var lækkert. Jeg husker det den dag i dag.
Hun plejede at sige: "Enhver god Ladys tjenestepige
"skal vide, hvordan man laver en restitutions bouillon."
Den tid er slut, er jeg bange for.
Helt slut. Ikke, frøken Denker?
Det er jeg ikke sikker på.
Spratt?
Du skal ikke være jaloux, når frøken Denker siger, hun kan lave mad.
Jeg var mere i tvivl, end jeg var jaloux.
Du må modbevise ham en dag, Denker.
Ja, modbevis mig og lav lækker bouillon til os alle.
Vi får at se.
Nemlig. At se er at tro. Ikke, frøken Denker?
Undskyld. Jeg troede, det var aftalt, at vi tog af sted i morgen?
Det kan vi også, men jeg forstår ikke, hvorfor vi har travlt.
Jeg tager tidligt af sted, hvis det er okay, hr. Carson.
Jeg vil gerne give dig noget til hende, men hun må ikke beholde det.
Tak, fru Hughes.
Det er viden om, at vi tænker på hende, der tæller.
Stakkels hr. Bates.
Hvilket mareridt, han går igennem.
I det mindste får han lov at besøge hende ofte.
Indtil hun bliver dømt.
Vognene er udenfor. Vi må hellere kommer af sted.
Giv alt, du skal have med, til din pakkemand.
- Ja. - Vi møder dem på banen.
- Rachel. - Ja?
Skal du med mig?
Nej, jeg tror, jeg følges med Tom. Mary kan holde dig ved selskab.
Som du ønsker.
Jeg er bange for, at din far er skuffet over, at jeg ikke vil
byde din fætter Shrimpie velkommen i mit hus.
Far har kun sagt, han var en god skytte, og det er han.
Lord Sinderby, nu hvor vi er familie,
ville det så ikke være bedre at acceptere Roses forældres situation?
Ville det ikke være mere behageligt or alle?
Jeg kan ikke lade, som om jeg accepterer skilsmisse.
Selv ikke for din skyld.
Og du kan ikke lære at leve med det? End ikke for Roses skyld?
Skød du som dreng?
Jeg skød duer på min bedstefars gård.
Duer er svære at skyde.
Tak.
Var det svært?
At komme ind i deres familie?
Svært nok.
Sybil var død, og jeg skulle selv klare det.
De virker mere imødekommende, end vi er.
Jeg var stadig en kæp i hjulet for dem.
Daniel Sinderby er en tørvetriller.
Jeg tror, at Rachel gerne vil have os alle til at være venner.
Men i forhold til hendes mand, havde hun dårlige arbejdsforhold.
- Robert? - Hvad?
Hvor tog du hen i York?
Der kommer de.
Fantastisk!
De har ingen beviser.
Ja, du var i London, men det var syv millioner andre også.
Du lytter ikke.
De har fundet ud af noget.
- Om mig. - Sludder.
Det kan ikke være af betydning.
Jeg skulle have sagt det.
Og nu har jeg det dårligt med det.
Du ved, at min far var en arbejder.
Og han blev dræbt under en arbejdsulykke.
Da jeg var omkring seks og mig, min søster
og min mor blev efterladt subsistensløse.
Indtil hun giftede sig igen.
Og din stedfar var jern-arbejder. Jeg ved det hele.
Ikke det hele.
Det startede med lidt.
Små berøringer,
mens han gik forbi.
Jeg husker stadig lugten af øl i hans ånde.
Kunne du ikke sige det til din mor?
Hun ville ikke tro på det.
Hvad skulle hun gøre, hvis han gik fra hende?
En nat blev han ved med at kigge på mig, og jeg vidste, hvad der ville ske.
Så jeg fandt en kniv i bryggerset,
og jeg ventede i mørket.
- Siger du, at du dræbte ham? - Nej!
Nej, selvfølgelig ikke.
Jeg truede ham.
Og da han ikke ville stoppe...
Stak jeg ham med kniven, men jeg snittede ham kun.
Der skete intet.
Jamen...
Han råbte og skreg, så vagten kom.
Men min mor overtalte ham til at sige, at han havde faldet, og at det var en ulykke.
Derefter fandt jeg et job nordpå som en tjenestepige.
Men det må have stået i papirerne, og nu har de fundet det.
Enten det, eller så
har han hørt, jeg var fængsel, og fortalt dem det.
Du er ikke skyldig,
så der må være en måde at bevise det.
Tvivler du nogensinde?
Det spurgte jeg dig en gang om,
og mit svar er det samme som dit.
Jeg tvivler ikke.
Men jeg tvivler heller ikke på om solen står op i øst.
Tak.
Hvad mon børnene laver nu?
De bekymrer sig ikke om os.
Du har selvfølgelig ret.
Jeg er sikker på, at de bliver forkælet.
Selvfølgelig bliver de det.
Må jeg få noget brød?
Tak, Stowell. Du er flink.
Jeg beklager.
Stakkels Atticus. Hvordan kan han irettesætte sin fars butler?
Det ville Lord Sinderby ikke bryde sig om.
Det pudsige er, at jeg ikke tror, at Stowell kan lide min svigerfar.
Han virker servil nok.
Han er flink og ærbødig foran ham,
men min tjenestepige siger, det er noget andet bag hans ryg.
Det er en skræmmende tanke,
når man husker, hvad en butler ved om familien.
De ved alle meget mere om os, end vi ved om dem.
Det er fint, men det ville kræve meget at få det op til en standard,
hvor vi kunne tage penge for at bo her.
Ikke så meget.
Vi kunne ansætte arbejderne, og jeg kunne overvåge dem.
Men jeg kunne overvåge den mytiske "tjenestepige der kan alt"?
Vi ville deles om arbejdet.
Det er pointen med det hele.
Okay. Hvor er den næste?
Vi tager bussen til Helmsley, og så er der en gåtur.
Bare rolig. Jeg er ikke død endnu.
Det var flot af dig at sende en bil.
Du skulle ikke fare vild.
Hvor er prinsessen?
Hun er ovenpå og skifter tøj.
Ingen af os har set hende endnu.
Jeg lånte denne fra Theatre Royal.
Nå, skal vi...
Vil du ikke hellere møde hende i et rum for dig selv?
Vi kan altid flytte os.
Nej. Det vil være nemmere ikke at være alene først.
Jeg har ikke set hende i fem år.
I skal alle være her.
Tilstedeværelsen af fremmede er den eneste garanti for god opførsel.
Jeg hader den måde, Stowell behandler hr. Branson.
Han er ikke høflig nedenunder.
Han accepterer ikke, at hr. Branson forbedrer sig.
Hvilken ret har han til at acceptere eller ikke?
Nå, men Lady Rose siger, at han ikke kan lide Lord Sinderby.
Jeg tror ikke, hans Lordship er nem at holde af.
Sandt nok.
Men er der en måde at give Stowell en anmærkning?
Kan Barrow ikke komme på noget?
Du har ret. Hr. Barrow har ofte et trick eller to i ærmet.
Sig til ham, han skal trække en af dem ud af ærmet og komme i gang.
Jeg vil gerne irettesætte ham.
Men hvordan?
Lad mig tænke over det, mens jeg renser disse.
Har du set Lord Sinderbys kammertjener?
- Hvorfor? - Jeg er løbet tør for vandfast voks.
Ved du, hvor jeg kan finde Lord Sinderbys kammertjener?
Hr. Daunt?
Han er ude. Han er ikke tilbage før 22.00.
Tak.
Jeg tror, jeg har en ide.
Tror du, Lady Mary er okay med, at Lord Sinderby kom med i købet?
- Det er vi alle okay med. - Og vil du hjælpe mig?
Det tror jeg, da det var det, Lady Mary bad om.
Der har du dit svar.
Jeg forstår ikke.
Det kommer du til. Vi skal bruge papir og blyant.
Kom med mig.
Prinsesse Kuragin.
Igor!
Irina.
Skal jeg introducere alle?
Hvis du ønsker,
men hvilken forskel vil det gøre?
Du har haft en lang rejse, prinsesse.
Selvklart.
Jeg vil gerne til Rusland.
Jeg har aldrig været der.
Så er du gået glip af det.
Har du alt, du skal bruge?
Jeg bærer tøjet, du har lagt frem.
Jeg vidste ikke, om du havde din bagage med.
Jeg har ingen bagage.
Jeg har ingen ejendomme at lægge i min bagage.
Kom, kære.
Intet er kedeligere end andre folks ulykkeligheder.
Lad os bare være taknemmelige for Lady Grantham.
Sidste gang vi mødtes, var omstændighederne noget anderledes.
- Det husker jeg ikke. - Det tror jeg, du gør.
Der er en seddel her til fru Brennan. Hvem er det?
Kokken. Hvorfor?
Som sagt har nogen skrevet en seddel til hende.
Så du må hellere aflevere den.
Hvordan ved du, de ikke kan spore den tilbage til os?
Jeg er ikke komplet amatør, frøken Baxter. Stol på mig.
Charlie Rogers har fortalt, at han har en ven på besøg,
så han må enten tage ham med eller blive væk.
Det er irriterende. Hvad vil du gøre?
Jeg har sagt, han skal tage ham med, men så kan jeg ikke skyde.
Hvor oprørende. Hvem er han?
Han hedder Henry Talbot, men jeg ved intet om ham.
Jeg siger til agenten, at han ikke skal komme.
Nej. Stakkels hr. Pelham. Det er for uvenligt.
Jeg ved ikke hvorfor, men vi har alle ondt af ham.
Det er meget fint, fru Patmore. Sikke en behandling.
Katten er ude, så os mus kan lege lidt.
Hvem har du inviteret?
Kun os,
hr. Bates, hr. Molesley og Daisy.
Daisy? For at servere for os?
For at servere for os og spise med os,
og hvis tanken om det er for meget,
kan du få det, jeg har lavet til tjenestepigerne.
Valget er dit.
Er alt klaret?
Hvad?
Hr. Murray kommer i morgen for at besøge Anna,
og han har fået lov af hr. Bates at være til stede.
Jeg er væk det meste af dagen. Jeg håber at tale med ham bagefter.
Selvfølgelig. Bare rolig.
Vi forventer dig, når vi ser dig.
Her er hr. Molesley.
Nu kan vi begynde.
Jeg håber ikke, I har ventet på mig.
Må jeg mon få noget vin?
Har du ikke fået noget?
Stowell, hvad er der galt med dig?
Hvad dælen foregår der?
Rachel?
- Forklar dette. - Forklar hvad?
Hvorfor får jeg ikke noget ordentligt at spise?
Det ved jeg ikke. Stowell?
Det var deres Lordships ordre.
Hvad taler du om?
Hvad er der i vejen med dig i aften?
Hr. Daunt lagde en seddel til kokken, hvor du bad...
Jeg har ikke sagt noget til Daunt!
Hvorfor er du så ubehøvlet overfor hr. Branson?
- I behøver ikke... - Kokken sagde til mig,
- at du havde bedt om simplere... - Stowell.
Nogen har lavet sjov med os.
Da du fik sedlen, lignede det så Daunts håndskrift?
Jeg så aldrig sedlen.
Og fru Brennan kender selvklart ikke...
Hvad?
Vover du at bruge ordet "selvklart", når du modsiger mig?
Fjern så dette og hent noget mad til mig,
og opfør dig mere professionelt i fremtiden.
Og kom tilbage med det, dit dumme fjols.
Vi skal ikke skyde i morgen, så vil du se området?
Det ville være sjovt. Synes du ikke, Robert?
- Du godeste. - Han kommer op at køre.
Jeg bryder mig ikke om din butler, så jeg nød det faktisk.
Måske, men Stowell er en stolt fyr.
Det tilgiver han ikke nemt.
Jeg tror ikke, Barrow vil bryde sig om at blive kaldt et dumt fjols.
Jeg tror, du vil kunne lide Paris.
Mange af vores landsmænd er flyttet dertil.
De har selvfølgelig mistet alt. Men det har vi også.
Inklusiv viljen til at leve.
Hvis du skal have det elendigt,
kan du ligeså godt være i charmerende omgivelser.
Hvis du vil tillade det, går jeg op nu.
Jeg håber, du vil finde det behageligt.
Min tjenestepige Denker vil se efter dig.
Jeg får det mere behageligt i aften, end jeg får det nogensinde igen.
Det ved du ikke.
Jo, jeg gør, fru Crawley. Godnat.
Hvornår vil du kalde på prinsessen i morgen?
Når det passer dig,
hvis du har bestemt dig for det.
Mig?
Det overrasker mig, at du stadig tror, der er en beslutning at tage.
Det er flot af dig at låne hende disse ting.
De er givet til hende, ikke lånt.
I morgen siger vi farvel.
Er det, hvad du virkelig ønsker?
Sådan må det være.
Jeg forstår dig ikke.
Det vil du, hvis du prøver.
Spratt følger dig til bilen.
- Det gør jeg. Jeg skal af sted. - Tak.
- Godnat. - Godnat.
Jeg føler, at der er blevet spillet et højrisiko spil her i aften,
men jeg kan ikke sige, hvem vinderen er.
Mig, håber jeg.
Godnat.
Nå? Har du fortalt prinsen, at hans forsøg er nytteløst?
Ja.
Desværre.
Desværre?
Jeg oplever aldrig igen en umoralsk tilnærmelse fra en mand.
Var det forkert af mig at nyde det?
Hvad er der galt?
Jeg må af sted. Barrow venter på mig i omklædningsrummet.
Lad ham vente. Du skal fortælle, hvad du skjuler.
Jeg skjuler ikke noget.
Det er sikkert ikke noget.
Og hvad hvis det er noget?
Jeg har haft smerter i brystet.
I mit bryst, min side, i min mave.
Hvilke slags smerter?
Ret skarpe. Så jeg besøgte en mand, jeg havde hørt om i York.
Han sagde, jeg har... Jeg har måske hjertekramper.
Åh, Gud.
Derfor ville jeg ikke fortælle dig om det.
Det betyder ikke, at jeg falder om og dør af hjerteanfald.
Men han vil have mig testet, når vi kommer tilbage.
- Så skal du ikke skyde. - Det er fint, hvis det er afslappende.
Jeg ved ikke hvor afslappende hele denne tur er.
Det var ubehageligt at se en mand råbe af sin butler, var det ikke?
Jeg vil tale med Edith.
Hvorfor nu?
Man ved aldrig, hvad der vil ske, vel?
Jeg vil sikre mig, at alt er okay mellem os.
Pas nu på dig selv.
Det er dit job, min skat, og du klarer det så godt.
Fru Crawley fortalte, hvor meget hun nød aftenen, min Lady.
Den var farverig.
Tak fru Potter for den dejlige middag,
men fortæl hende også, at jeg skal bruge en pause fra sådanne goder.
- Er du klar til at gå op, min Lady? - Ja.
Hvad med noget af frøken Denkers berømte bouillon?
Jeg ved, at du driller, Spratt, men det ville faktisk være rart.
Frøken Denker, vil du tage træskeens udfordring?
Ville jeg ikke stå i vejen for fru Potter? Jeg vil ikke være en gene.
Det ville du ikke, og der er et komfur i destilleriet.
Kan du klare dig med det, Denker?
Med glæde, min Lady.
Ser du, Spratt? Alt og alle adlyder dig ikke.
Kom ind.
Far! Er der noget galt?
Nej, der er ikke noget galt, det vil jeg sikre mig.
Jeg forstår ikke.
Hvad handler det om?
Marigold.
Okay.
Og hvad vil du sige om Marigold?
Jeg tror, du ved, hvad jeg vil sige.
Hvad jeg vil have, at du siger.
Jeg kan ikke give hende op.
Selvfølgelig ikke.
Har du fortalt det til Tom?
Nej, men han kan have gættet det.
Så nu ved alle det.
Alle undtagen Mary.
Du må tilgive mig, far.
Må jeg stadig sige det?
Det er ikke, som jeg ønskede det. Det vil jeg ikke sige.
Men det er, hvad der er sket.
Jeg mener, at Michael Gregson var en ærefuld mand.
Det var han, far. Det var han virkelig.
Han ville have giftet sig med mig, det ved jeg.
Det tror jeg også. Så nu må vi gøre det bedste for hans barn,
for hans skyld og for din skyld.
Det er så flot af dig.
Men jeg synes, vi skal holde det i familien.
Selv i 1924 kan der være folk, som kan være ubehagelige.
Men...
Tilgiver du mig, far?
Åh, min kære,
jeg har brug for din tilgivelse ligeså meget, som du har brug for min.
Gå nu i seng.
Og sov godt.
Jeg tror, du fik mere, end du bad om.
Jeg har haft mine kampe med hans Lordship før,
men jeg er aldrig blevet fornærmet offentligt, og det skal ikke starte nu.
Men hr. Stowell fik en anmærkning, og det var det, vi ville have.
Det du og Lady Mary ville have.
Jeg har større planer nu.
- Hvad mener du? - Du får at se.
Ja.
Hvad vil du?
Vise min sympati, hr. Stowell.
Han fornærmede mig og alle andre.
Jeg havde ondt af dig, og jeg syntes, du viste stor tilbageholdenhed.
For en tjener i den situation, er der intet valg.
Skriv noget.
- Hvad mener du? - Skriv noget.
"Mit navn er Barrow, og jeg bor i Yorkshire."
- Det var ikke dig så. - Hvorfor skulle det være mig?
De ansatte afskyer mig.
Deres butler er på ferie, og de hader at tage ordre fra mig.
Det er ikke en undskyldning for hans Lordships opførsel.
Hans Lordship!
Hans Lordship med en titel, der ikke er ti minutter gammel!
Jeg ved meget om hans beskidte Lordship, og det har han glemt.
Du kunne sikkert fortælle mig noget, han ikke vil læse
på forsiden af The Times.
Du ville blive overrasket.
Jamen så kom.
Overrask mig.
Det er en skam, at Lord Sinderby ikke ville med.
Mor spurgte ham.
Hun mente, det kunne fjerne tankerne fra i går.
Men han sagde nej.
Han er en besværlig mand.
Eller må jeg ikke sige det?
Du må sige, hvad du vil efter den middag.
I det mindste gav vi regionen noget at tale om.
Hvad mon sandheden var omkring brevet til kammertjeneren?
Baxter sagde, at det var en ansat fra slottet. De hader Stowell.
Jeg skal ikke sige dem i mod.
Nå, det er ovre.
Hvorfor stod i alle og talte ved morgenmaden?
Atticus har fået et jobtilbud i New York.
- Tillykke. - Tak.
Skal du ikke til Amerika snart?
Jo. Jeg skal til Boston.
Hvornår?
Jeg vil holde jul Downton og tage af sted i det nye år.
Det er ikke besluttet endnu.
Stakkels Mary.
Hun hader at blive efterladt, mens alle andre kommer videre.
Det er ikke det. Det er tanken om at blive efterladt med dig.
Kan du ikke lave en bouillon, frøken Denker?
- Det vil jeg være god til... - Hvis du vidste, hvor du skulle starte.
Jeg skulle aldrig have meldt mig.
Men hvis du så blikket i hr. Spratts ansigt,
ville du have sværget, at du kunne male Mona Lisa
og være færdig til te-tid.
Vil fru Potter ikke hjælpe?
Jeg stoler ikke på hende. Hun er i ledtog med fjenden.
Du godeste. Vi burde alle komme og arbejde i Dower House.
Det lyder mere spændende end her.
Hvor meget vil de gå op i fru Bates fortid?
Du kan se problemet.
En mand angriber hende, og hun stikker ham med en kniv.
Nu er der endnu et angreb, og hun skubber ham i døden på en travl vej.
Der er et mønster.
Hvis du tror det, hvorfor er du her så?
Hr. Bates, vær sød.
Jeg håber ikke, vi har lagt manererne udenfor fængslet.
Din stedfar anmeldte dig ikke.
Det var min mors skyld.
Men det betyder måske, at vi kan få det afvist i retten.
Det ville undergrave deres sag, og måske kommer den aldrig for retten.
Men kan du få det til at ske?
Jeg vil gøre alt, jeg kan.
Du virker til at tro, at jeg er sur på dine sønner. Det er jeg ikke.
Hvorfor kan vi så ikke glemme den forfærdelige aften?
Jeg er ikke sur på dem,
men jeg accepterer, at de ikke vil have deres mor skiftet ud.
Det er min skyld.
Jeg har forsøgt at afskærme dem fra sandheden.
- Som er? - Jeg var elendig med deres mor.
Måske var hun elendig med dig.
Ingen tvivl. Vi passede ikke sammen.
Men nu forhindrer de min første chance for rigtig lykke.
Beklager, men jeg er ikke klar til at leve
resten af mit liv i en atmosfære af had og vrede.
Jeg vil ikke stå i mellem en far og hans sønner.
Må jeg bede dig om at være ærlig?
Er det den eneste barriere?
Hvis de bød mig velkommen til familien, ville du så gifte dig med mig?
Ja.
Med stor glæde.
Det er min udfordring.
Hvordan kommer man af med alt det snask?
Det er løgene. De skal kun svede, men...
Jeg tror, de er helt udkogte.
Og du gik lidt amok med saltet.
Skal vi smage?
Åh, Gud.
Skal jeg ikke lave en flaske af det?
Så kan jeg tage det med til huset, du kan varme det og servere det.
Ingen vil finde ud af det.
Og nu kan vi give dig alle ingredienserne,
så du kan hakke lidt i dem foran hr. Spratt.
Jeg vil bruge alle præcedenser.
Men hvis historien kommer med som bevis,
vil hun så blive dømt?
Når det gælder loven, kan man aldrig være sikker på noget.
Vil hun?
De har et stærkt motiv,
og de kan bevise muligheden, fordi hun var i London,
- hvilket vi ikke benægter. - Nej.
Nu er hun blevet identificeret på vejen i nærheden på det tidspunkt.
Og de vil bruge historien som bevis på, at det ligger i hendes natur.
Det er en stærk sag, er jeg bange for.
Kokken vil gerne lade dig annoncere middag.
Tak.
Hr. Barrow...
Jeg fik talt over mig i aftes.
Jeg var vred
og jeg havde fået for meget at drikke.
Det skal du ikke tænke på, hr. Stowell.
Jeg har en hukommelse som en si.
Der er middag.
Vil du skyde i morgen,
eller har du gjort plads til den ubudte gæst?
- Jeg har ikke noget valg. - Han kan få min plads.
Nej, da.
Jeg har haft to gode dage, og vi skal af sted på fredag, så ingen medlidenhed.
Jeg håber din nabo ved, hvor gæstfri du er.
Du må gerne fortælle ham det.
Han bliver her i nat, så der er rig mulighed.
Frist mig ikke.
Den måde folk tager sådan noget det for givet, er utrolig.
Alle kan ikke være uselviske som dig, Mary.
Bare for sjov.
Dette vil du kunne lide.
Det er ikke dyrt, men jeg synes der er god værdi i det.
Jeg har regnet på det,
og jeg mener, at vi skal byde på huset på Brouncker Road.
Før jeg går med til at være en del af det?
Jeg håber, du går med til det.
For vores fremtid som ejendomsspekulanter.
Okay så.
Der er ikke nogen vej udenom, og jeg må sige sandheden.
Jeg har aldrig fanget dig i en løgn.
Nej. Jeg lyver ikke, men der er ting, jeg ikke siger.
Jeg har ladet alt dette fortsætte, fordi...
Jeg ved det faktisk ikke.
Fordi det var en rar tanke.
Og jeg ville meget gerne gået ind i det med dig.
Men det vil du ikke?
Jeg vil ikke, fordi jeg ikke kan.
Jeg ved ikke, om jeg har fortalt, at jeg har en søster.
Jamen...
Jeg har altid troet, at du ikke havde familie.
Det er nok fordi, jeg ville have dig til at tro det.
Min søster Becky blev født...
Hun er ikke helt rigtig i hovedet.
Min mor så efter hende, mens hun levede, men da hun døde...
- Var der ikke andre end dig. - Nemlig.
Mit valg var simpelt.
Enten gav jeg mit arbejde op, så kunne vi leve på må og få,
ellers arbejdede jeg, og betalte for at få hende passet.
Men det må have kostet en formue.
Det kostede hver en mønt, jeg havde.
Det var det.
Jeg har ingen opsparing, fordi jeg ingen penge har.
Jeg er fattig.
Men hvad med din pension?
Har du ikke betalt ind til det?
Jeg kan ikke gå på pension.
Jeg skal arbejde så længe nogen vil lade mig gøre det.
Jeg ønsker dig held og lykke med dit hus, hr. Carson. Du har fortjent det.
Men der er ikke plads til mig i projektet.
Nu har jeg gjort dig forlegen.
Jeg er ikke forlegen.
Jeg er føler skam over at have presset og mobbet dig,
når, hvis jeg bare havde en smule følsomhed...
Nej, sig ikke det.
Jeg har nydt vores lille drøm.
- Det er mig, der har kørt rundt med dig. - Nej, sludder.
Men som sagt
håber jeg, at du køber det.
Jeg håber, du kan klare det uden mig.
Det kan jeg, men...
Jeg har fået et telegram fra hr. Murray.
Må jeg bruge din telefon, hr. Carson? Det er dårlige nyheder.
Åh, nej. Det er jeg ked af at høre. Værsgo.
Rose, du får Tom.
Mary, af sted med hr. Talbot.
Rachel.
- I må ordne det mellem jer. - Vi ses.
Jeg er ikke sikker på, hvor jeg skal hen.
Han er så kontrollerende. Tag hen hvor du vil.
Hr. Rogers?
Ville det være frygteligt, om jeg var alene med min indfører?
Selvfølgelig ikke.
Det ville være dejligt, hvis du ikke har andet at lave.
Jeg hedder Bertie Pelham, agenten.
Bliver du tit inviteret, når de filmer?
Nej, det gør jeg ikke.
Jeg er inviteret til middag, det havde de ikke behøvet.
Det er sødt.
Tak fordi du holder mit mod oppe.
Nogle mænd hader at have fremmede med. Det gør min far ikke.
Det har jeg ikke noget imod. Især ikke dig.
Du bor hos hr. Rogers, gør du ikke?
Det gør jeg.
Lord Sinderby sagde, han ville tage mig med. Pænt gjort.
Skyder du meget?
Ikke på dette plan.
Det forklarer det.
- Hvad forklarer hvad? - Ingen ting.
Fortsæt. Jeg insisterer.
Det kommer ikke mig ved, men Atticus skyder ikke i dag,
for at gøre plads til dig.
Atticus, Lord Sinderbys søn? Det er frygtelig.
Hvorfor sagde ingen til Charlie, at der ikke er plads?
De syntes det var uforskammet.
Så snart denne tur er overstået, bytter jeg plads.
Nej, lad være.
Hans geværer er tilbage på slottet, det er afgjort.
Glem jeg nævnte det.
Er din mand et af de andre geværer?
Nej.
Selvom min afdøde mand var ret god til det.
Til slut.
Du er en ung enke.
Men jeg går ud fra, at krigen gav os mange unge enker.
Det var ikke krigen.
Det var...
Pas på. Her kommer de.
God gjort.
Held.
Hvor længe har du været agenten?
Omkring halvandet år.
Men jeg har altid kendt Brancaster.
Nå?
Den gamle Lord Hexham var min fars fætter, hans grandfætter.
De er begge døde, men vi kom er ofte.
Er det derfor, du fik jobbet?
Det er et ledende spørgsmål.
Undskyld.
Men du har ret.
Da min far døde, forlod jeg militæret.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle lave. Jeg tror, fætter Peter havde ondt af mig.
Ingen brændende ambitioner?
Ikke rigtigt.
Jeg er misundelig på de fyre, der flyver over kanalen
eller finder en kur eller noget.
Hvad med dig? Higer du efter en uopfyldt drøm?
Ikke i dag.
I dag er jeg meget glad.
Godmorgen, Daisy.
- Er der noget jeg kan gøre? - Nej, tak hr Spratt.
Jeg var bare...
Jeg besøgte frk. Denker.
Okay.
Og hvad bærer du så flittigt?
- Kurven er tom. - Ja.
Jeg skal handle på vej hjem.
Jeg har selv nyheder.
Som du ved, sagde jeg, jeg har talt med Dickie om det.
Og du vil giftes med ham, hvis han kan få sønnerne overbevist.
Jeg fik et brev fra Larry Grey her til morgen.
Du gode!
- Er det høfligt? - Det må du selv bedømme.
"Kære fru Crawley..."
Det er da en god begyndelse.
Hilsenens følelse er ikke afspejlet i teksten.
"Min far har bedt mig om, at undersøge min følelser igen,
hvad angår jeres agtede ægteskab.
Jeg har undersøgt dem igen, og jeg finder, de er uændrede.
Jeg håber, du vil overbevise ham om, ikke at forsøge at få mig til at genoverveje,
da det kun vil være pinlig for os begge to.
Med venlig hilsen, Larry Grey."
- Har du vist det til ham? - Ikke endnu.
Jeg ved ikke, om jeg skal.
Jeg går ud fra, du tager det i stiv arm.
Jeg tager det i stiv arm, afslappet arm, eller bukket arm.
Sagen er afgjort.
Jeg vil ikke tilbringe mine sidste år overskygget at en tårevædet familiekrig.
Jeg går ud fra, der er en trøst.
Hvad er den?
Dr. Clarkson bliver glad.
Tak.
Hvad er det?
Murray ringede i morges.
Det er datoen for Annas retssag.
- Åh, nej. - Hvad er det?
Anna skal...
Det afgør det.
Du skyder ikke mere i dag eller i morgen.
Gør mig ikke flov.
Det gør jeg ikke, hvis du gør, som jeg siger.
Hvad kan jeg gøre?
Tage min plads i eftermiddag.
Hvad er der i vejen, Far?
Jeg har det fint. Jeg vil bare slappe lidt af.
Hvis bare han havde valgt ikke at være så mandlig og holdt det hemmeligt.
Noget jeg kan gøre?
Du kan sende en til at hente hr. Aldridges geværer.
Kan du forstå? Det er derfor, jeg ikke ville tale om det.
Er det virkelig sandt, det med Anna?
Vi ved mere, når vi kommer hjem.
Du har nok hørt, du er af krogen.
Far har givet sin plads til Atticus, så du skal ikke betale for din ubetænksomhed.
Vær sød at tilgive mig.
Jeg vil ikke have, du skuler ad mig under middagen.
Jeg skuler, hvis du fortjener det.
Det skulle ikke være sket.
Er der ikke noget der hedder: "Tilgivelse gennem gode hensigter"?
Kun for katolikker.
Lad os sidde ned.
Du har vel ikke bedt Daisy om, at lave suppen i stedet for dig selv.
Det er bare en forestilling, ikke?
Det var din hensigt, at servere Daisys fantastiske suppe
og selv tage rosen.
Hvad har du gjort med den?
Jeg mente, det ville være uhøfligt at give den tilbage,
så det syntes at være bedst, at hælde den ud og aldrig tale om det igen, ikke sandt?
Nu skal du selv lave den.
Held og lykke.
Jeg er glad for, at du er her og ikke i seng.
- Er du kommet dig? - Fuldstændig.
Gik jeg glip af en fremragende eftermiddag?
Ja, fremragende.
- Er Far meget syg? - Det ved jeg ikke.
Nu vil jeg bare have ham hjem.
Jeg synes, vi skal vente et par minutter.
Stowell, hvem er det?
Du gode...
Hvad er det? Hvad er der sket?
Hvad laver hun her?
- Hvad hedder hun? - Hvad?
Fortæl mig hvad hun hedder, så redder jeg dig.
Diana.
Diana Clark.
Diana!
Jeg kan ikke tro det!
Jeg troede ikke du ville komme!
Det er min veninde, Diana Clark.
Hun sagde, at hun var i nabolaget,
så jeg bad hende kigge forbi, hvis hun havde tid.
Du må blive til middag. Og...
Hvad hedder denne lille fyr?
Daniel.
Daniel? Hvor sjovt! Det er Lord Sinderbys navn.
Kommer du med mig?
Kom.
Leg med og det ordner sig.
Telegrammet sagde, han var alene og vi skulle tage drengen med.
Det er jeg sikker på det sagde, men han sendte det uheldigvis ikke.
Goddag. Jeg hedder Atticus, jeg er Roses mand.
Hvorfor har vi aldrig mødtes før?
Jeg er enig.
Hvor dumt er det?
Hvem er den kvinde? Hun kan ikke være ven med Rose.
Jeg har aldrig set hende før.
Heller ikke jeg. Jeg bad Barrow om, at lave problemer for Stowell,
og jeg er bange for han gik over stregen.
Hvad er der i vejen?
Du ser ud, som om du har fået et slagtilfælde.
Jeg kan ikke have to af jer invalideret på en dag.
Jeg er bare lidt træt.
- Jeg hviler mig før middagen. - Okay.
Vi er meget spændte på at møde din gamle veninde fru Clark,
som vi aldrig har set før.
- Hjælp mig. - Kun hvis du fortæller mig, hvad der sker.
Selvfølgelig, I kender alle hinanden.
Diana, det er en fornøjelse at se dig igen.
Det er det. Hvordan har du haft det, siden du sidst var på Downton?
Godt.
Frygteligt godt.
Undskyld mig?
Jeg ville ønske, han ville snakke med mig.
Det går jeg ud fra han ikke kan.
Hvem.
Død og pine.
Nej, det kan han ikke.
Jeg er kommet hele vejen fra London.
Hvem vil gøre sådan en ond ting.
Jeg tror, jeg ved det, og jeg tror, jeg ved hvorfor.
Det nytter ikke at fortælle dig det.
Hr. Bates! Skal De afsted?
Det skal jeg.
Kan jeg bede om en tjeneste, hr. Molesley?
Vil De gide disse til hr. Carson?
- Han ved, hvad han skal gøre. - Han er her.
Nej, jeg ønsker ikke at se ham. Giv dem ikke til ham endnu.
Vent til i aften.
Hr. Bates, er De i vanskeligheder?
Min kone er i fængsel.
Jeg ville sige vanskeligheder, ville De ikke?
De skal vide, jeg vil gøre, alt hvad jeg kan.
Det er jeg glad for. Tak.
Men den eneste måde De kan hjælpe mig på, er ved at aflevere disse breve.
De handlede for at redde Lord Sinderby, men De reddede også mig
fra en frygtelig situation, jeg er meget taknemmelig.
Behøves ikke.
Tænk ikke dårligt om ham.
Jeg ved ikke, hvad jeg tænker.
Måske er det godt at vide, at han er som resten af os.
Farvel, fru Clark.
- De må kalde hende Diana. - Diana.
Vi mødes sikkert i London.
- Det glæder jeg mig til. - Også jeg.
Tager De afsted?
Nej, jeg skifter bare, men jeg kan ikke finde mit hvide slips.
Selvfølgelig, jeg havde glemt De bliver til middag.
Stowell ser ud, som om han er i bur med en tiger.
Sladre De om ham til Deres svigerfar?
Stowell.
Hvad ved De om fru Clark?
Vil De fortælle Hans Nåde, My Lady?
Det ved jeg ikke. Men i mellemtiden
håber jeg De vil være mere høflig mod hr. Branson, mens han er her.
Selvfølgelig, My Lady.
Rose, Mary, Robert.
Kan I blive her et øjeblik?
Jeg er glad for, jeg fangede jer. Jeg var ikke sikker på, jeg ville.
Jeg er fascineret.
Vi behøver ikke at foregive.
I så hvor meget jeg blev ydmyget tidligere.
Jeg gad vide, hvem der planlagde det?
Alle har fjender.
Jeg vil være taknemmelig, hvis vi kan beholde det for os selv.
Jeg tror ikke, at nogen af jer vil gøre Rachel eller Atticus ondt.
Ingen andre får det at vide.
Sandheden er, det kunne være meget værre.
Og det var ikke kun på grund af Rose.
Rose, min ven.
Du er klog, rar og snarrådig.
Du skal vide, jeg kan se, vi er heldige at have dig i familien.
Jeg inviterer dine forældre så snart det er belejligt.
- Det behøver du ikke. - Det synes jeg, jeg gør.
Vi ved alle, at folk, der bor i glashuse, ikke bør kaste med sten.
Jeg har sat en grammofon i biblioteket,
så I kan morer jer.
Dejligt.
Tak.
Hun elsker dig for evigt, hvis du lader hende.
- Det er den hun er. - Det ved jeg nu.
Jeg kunne ikke se det før.
Brevene til Hans Nåde og hr. Murray bør sige det samme.
Hvorfor tilstå? Det giver ingen mening.
Politiet sagde, at en kort person skubbede hr. Green.
Hr. Bates er ikke kort.
Var han ikke i York den dag?
Den tabte billet blev aldrig brugt.
Hvis bare den ikke var tabt.
Ved vi, hvad han lavede?
Han sagde, han fik frokost på en pub, han kan ikke huske hvilken.
Der er hundredevis af pubber i York.
Men hr. Bates fik frokost i en af dem.
Jeg tror ikke, han er skyldig, ligegyldig hvad han har skrevet.
Han vil bare have Anna ud af fængslet, det kan jeg ikke klandre ham for.
Kan jeg få nøglen til hr. Bates hytte?
Han har måske efterladt en ledetråd om, hvor han tog hen.
Jeg ved ikke, hvad vil skulle gøre, hvis han har, hr. Molesley, men her er nøglen.
Må jeg byde på noget? Har De lyst til noget?
Nej. Nej, tak, Stowell. De har været meget betænksom.
- Det gør det det værd. - Hvad gør det værd.
Det tager for lang tid at forklare.
Lad det være nok at sige, butleren er tilbage i kassen.
- Det lyder lidt snobbet. - Ikke i dette tilfælde.
Hvad skete der i virkeligheden i eftermiddags med den kvinde?
Hende med den lille dreng?
Hvad for Dem til at tro, at der skete noget?
Okay.
Hvorfor var Lord Sinderby i panik? Hvorfor tog Lady Rose over?
Hvorfor foregav Deres far at kende hende, når han ikke gjorde det?
Og hvorfor var Lady Sinderby uvidende om det?
Jeg svare naturligvis ikke på nogle af Deres spørgsmål,
men jeg er imponeret over De stiller dem.
Godt gået.
- Glæder De Dem til at komme hjem? - Hvorfor?
Savner du ikke Marigold?
Savner du ikke Sybbie?
Savner Mary ikke George?
Ikke så meget.
Hvad siger du?
Ikke så meget, men dette vil være mine sidste måneder på Downton
og du har altid været min allierede.
Jeg synes vi er ærlige med hinanden.
Hvor jeg voksede op, var der mange morgenfruer.
- Jeg forstår ikke. - Det tror jeg, du gør.
Min kusine Nula havde et barn, der opvoksede hos sin søster.
Ingen snakkede om det selvfølgelig.
Men vi vidste det alle sammen.
Jeg sagde til far, at du ville gætte det.
Så de ved det begge to?
Det gør de nu.
Og Mary? Ved hun det?
Nej, hun er ikke interesseret i mig, så jeg føler mig tryg.
Fortæl det ikke til nogen.
Ikke for min skyld, men for hendes.
Du tror det måske ikke,
men jeg er fuldt medlem af familien nu.
Må jeg få denne her?
Selvfølgelig.
- I ser meget intens ud. - Vi snakkede bare om vores myndling.
Min familie adopterede en lille pige.
Hun vokser op på Downton.
Hvordan er den nye Lord Hexham? Han må være din fætter.
Min grandfætter. Gælder det?
- Er han flink? - Han er okay.
Han er her ikke meget. Han er altid i Nordafrika.
Stiller du altid så mange spørgsmål?
Jeg er glad for, jeg fangede dig. De sagde i spisestuen, at du var gået.
Jeg håber, der ikke ødelagde din morgenmad.
Jeg har ikke fået morgenmad endnu.
Vi ville tidligt afsted. Charlie har noget i eftermiddag.
Jamen, farvel, hr. Talbot.
Jeg har det dårligt med, jeg forsøgte, at gøre dig dårlig tilpas i går.
Men du havde ret.
Jeg vil være mindre arrogant næste gang.
Måske ses vi igen. Kommer du nogensinde til Yorkshire?
Jeg har en tante deroppe, så man ved aldrig.
Måske mødes vi til jagt.
Måske, men det er ikke min rigtige sport.
- Hvad er så? - Biler.
Biler?
Henry, vi skal afsted.
Du godeste, sikke en flot vogn.
Hr. Rogers har tydeligvis dybde.
Det er min.
Men tak for komplimenten.
- Velkommen hjem, Deres Nåde. - Carson.
Der har været en udvikling, mens De har været væk.
Hr. Bates er rejst.
Jeg forstår ikke. Rejst hvor?
Det ved vi ikke, Deres Nåde. Men han efterlod et brev.
Hvor mystisk.
Kom.
Hr. Carson.
Betyder det, at jeg bliver som kammertjener?
Eller skal jeg gøre dobbelt arbejde?
Det skal gennemtænkes.
De må løslade fru Bates, nu hvor de har en tilståelse.
Han Nåde ringer til hr. Murray nu.
Gemmer han sig?
I Irland, vil jeg tro. Der har han familie.
Og engelsk politi er ikke vel lidt, hvis de forsøger at finde ham.
Hvorfor er Anna ikke løsladt?
- Hvorfor ventede Carson? - Jeg ringer til Murray nu.
Han kan få hende ud.
Selvom jeg ikke tro på, at Bates gjorde det.
Men det gjorde Anna heller ikke, så det er ikke uretfærdigt at løslade hende.
Har du indhentet dig selv?
Jeg er ædru, når de er færdig med middagen.
Hr. Molesley,
De nævnte tidligere, hvad De planlagde at gøre ved hr. Bates,
ved hjælp af hans foto...
Ja?
Jeg vil gerne hjælpe. Jeg vil gerne tage med Dem.
Vil De?
Det vil virkelig hjælpe.
Men jeg vil ikke have andre ved det.
Ikke medmindre det virker.
Han er sikker på, han kan få hende løsladt. Han kommer i morgen.
Det er godt.
Ja...
Hvad er det?
I hans brev til mig,
har Bates givet instruktioner om, hvordan man giver besked til ham.
En irsk adresse og et telefonnummer.
Har han fortalt andre det?
Ikke så vidt jeg ved. Ikke Carson.
Hvad synes du, jeg skal gøre?
Det er nemt, du skal fortælle det til politiet.
Men jeg ville holde det hemmeligt, indtil vi ved mere.
Tak skæbnen at vi begge har en kriminel tankegang.
Jeg går ind gennem bagdøren.
Nej. Kom denne vej, hils på Hans Nåde.
Jeg så bilen.
- Sikke en lettelse. - Vi ventede på den.
Men jeg er ikke løsladt, Deres Nåde. Jeg er løsladt mod kaution.
Men med en underskrevet tilståelse, og en flygtet mand,
vil de aldrig få en skyldig dom.
Og hvis de finder ham og beviser hans uskyld, skal jeg så i fængsel igen?
Det er meget frustrerende.
Hvis han er skyldig, er jeg uskyldig, og hvis jeg er skyldig, er han uskyldig.
Bortset fra vi ikke gjorde det.
Hvilket er hvad vi må bevise.
Men nu er du hjemme og det er vigtigt.
Nu ser vi fremad, ikke tilbage.
Kan bilen køre mig til stationen nu?
Stark kører os begge. Jeg skal til York om en halv time, så jeg tager afsted nu.
Carson, vil du hjælpe Hendes Nåde, mens jeg er væk?
Selvfølgelig, Deres Nåde.
Vil du ind denne vej?
Nej, jeg går rundt til køkkenhaven, My Lady.
Kan lige så godt komme i sving igen.
Så dette er den berømte suppe?
Hvad ville det ellers være?
Er du klar til at få den bedømt?
Jeg bliver bedømt af Dem, hr. Spratt, ligegyldig hvad.
Hvis du mener, jeg vil dømme dig for at promovere dig selv
gennem løgne og snyd, så ja, det gør jeg.
Og det vil hun også.
Din afsløring er på vej.
Gud i himlen.
Åh, Denker.
Jeg talte menuer med fru Potter og Spratt mindede mig om suppen.
Han ville ikke have du blev overset.
Det er jeg sikker på han ikke ville.
Beviset er selvfølgelig i smagen, My Lady.
Selvfølgelig.
Må jeg smage?
Tak.
Jeg advarede Dem, My Lady.
Den er...
...lækker.
Det kan den ikke være! Det er umuligt!
Der kommer et punkt, Spratt, hvor ondskab ikke er sjovt.
Tak, Denker. Mange tak.
Jeg er ikke sulten nok til at spise din suppe i aften.
Lad os gemme den til en anden dag.
- Som De ønsker, Deres Nåde. - Tak.
- Tak.
Jeg troede, du ville kigge forbi, før du gik ned.
For at fortælle, hvordan det gik i York?
Ja.
Jeg ville vente til vi alle var samlet.
Det vil glæde dig at høre, jeg er ikke ved at få et hjerteanfald.
Din far har et mavesår.
Sikke en lettelse.
Ja, det er en lettelse, men du skal passe med på med din kost.
Godt sagt. Vi tager det alvorligt.
Hvid fisk, kylling, ingen alkohol...
- Ro på. - Jeg mener det. Du skræmte mig.
Jeg vil ikke skræmmes.
Er der plads til at handle?
Hvorfor lover du ikke, ikke at røre noget indtil juledag?
- Juleaften. - Okay.
- Juleaften. Mor? - Okay. Men jeg vil være streng.
Så vil vi have en glædelig jul, som mit sidste minde om Downton.
- Få det ikke til at lyde så endeligt. - Jeg kommer tilbage.
Jeg må se hvordan landsbyen blev.
Det minder mig om.
Gode nyheder i avisen.
Della Francesca solgte rigtig godt.
Det er fantastisk!
Lad os gå ind.
Kommer du med?
Dejlige nyheder. Tillykke.
Vi skal have en anden lakaj til at hjælpe Dem, hr. Molesley.
Hvordan gjorde du det?
Hans Nåde har fået gode nyheder, det drog jeg fordel af.
Hørte jeg rigtig, hr. Carson?
Skal vi have en ny lakaj?
Har Deres øre trådløse antenner, hr. Barrow?
Jeg håber, De vil give Andy en ny chance.
Drengen vi havde i London til Lady Roses bryllup?
Han var rigtig flink.
Jeg husker, han farede omkring i byen
med frk. Denker til den tidlige morgen.
Jeg havde ingen problemer med drengen, men De bestemmer.
Jul 1924
- Tak, Andy. - Tak, Andy.
En fornøjelse, frk. Sybbie.
Er I klar til lysene? Tre, to, en...
Hvor er det smukt, Far!
Ingen held der.
Skal vi tage en pause efter den næste?
Det er en god ide.
- Hvorhen? - Jeg mener, det er Fountain Inn.
Luk dine øjne.
Jeg mente, du gerne ville vide, jeg har købt huset.
Vi har skæringsdato.
Hvor er jeg glad.
Det er dejligt at vide før jul.
Du kan åbne dem nu.
Bliver vi mange?
Bare familie.
Hr. Atticus og Lady Rose kommer, det er dejligt.
Hans forældre fejre ikke jul.
Begynd nu ikke.
Så mener jeg, de skal til New York i januar, når hr. Branson tager til Boston.
Ja...
Jeg vil savne ham, det kan jeg godt sige.
Jeg ved, du ikke bryder dig om ham, men jeg synes, han danner bro mellem os.
Jeg er vant til ham, må jeg sige.
Du milde!
Det må han ikke høre, det siger ham til hovedet.
Hr. Carson, kan jeg forstyrre et øjeblik?
Kom ind, jeg forstår, du ønsker at tale med mig.
Carson bliver.
- Det drejer sig om hr. Bates, Deres Nåde. - Det sagde Carson.
Vi ønsker alle, at høre noget godt om Bates.
Men hvordan får vi en besked til ham? Det bekymre mig.
Lad os bekymre os om det, når vi har nye beviser.
Hr. Bates fortalte politiet, at han tilbragte dagen, hvor hr. Green døde, i York.
Han sagde, han spiste i en pub, men kan ikke huske den.
Han må være fortvivlet. Er det noget under, han har glemt det?
Nej.
Men vi ved, hvilken pub det var.
Hvad?
Jeg tog et billede af hr. Bates og vi, frk. Baxter og jeg,
vi tilbragte vores dag
med at gå rundt i byen og udspørge værterne.
Men det må havde taget en evighed. Hvor længe har I gjort det?
Siden vi kom tilbage fra Brancaster.
Hvor mange pubber har I besøgt?
Tres, 70...
Vi havde en liste over dem, og vi afkrydsede dem en efter en.
Vi havde stadig omkring 1/3, da vi fandt ham.
Det er...
Her, Deres Nåde. Dette er hr. Salter fra Pickerel i King Street.
Vil han sværge på det?
Det vil han, My Lady. Han husker hr. Bates' halten.
Og han huskede også,
hvordan han næsten blev gal, da hr. Salter forsøgte at hjælpe ham.
Lyder som Bates.
Så begyndte de at snakke, og det viste sig,
at de begge tjente i den Sydafrikanske krig.
Hr. Bates er rimelig særpræget, så jeg troede, vi havde en god chance.
Kan jeg foreslå noget?
Hvis hr. Wyner accepterer denne mands udsagn,
vil de sikkert afvise alle forsøg på at rejse tiltale.
Men hvis det beviser Bates' uskyld, og det gør det jo,
vil de så ikke arresterer Anna igen?
Det må vi tage, når det kommer.
Vi kan ikke lade Bates flygte, når han er uskyldig.
Selvfølgelig ikke.
Molesley, Baxter, I har gjort noget godt,
gavmildt og godt.
Jeg ringer straks til hr. Murray,
men jeg er sikker på at hverken Bates eller vi kan udtrykke vores taknemmelighed.
Tak, Deres Nåde.
Jeg har talt med Murray.
Han er sikker på, der ikke vil være problemer, når han har givet sit udsagn.
- Har du sendt besked til Bates? - Det kan jeg ikke bestemme.
Det ville jeg. Sig han skal komme og når han ankommer,
at han skal kontakte Murray uden at sige, hvor han er.
Stakkels Murray.
Han vil lede et køkken for tyve, før vi er færdige med ham.
- Tror du, de vil arresterer Anna igen? - Murray siger, de ikke vil.
Vidnet, der identificerede hende tvivler
og politiet ved, at sagen falder sammen i retten.
Noget andet kan selvfølgelig komme frem, men indtil da...
Vil hun være fri.
Tak skæbnen.
Jeg tænker på, at Tom tager afsted.
Der er vel ingen grund til, at overtale ham til at lade Sybbie blive?
Ingen grund overhovedet.
- Hvordan har du det? - Bedre.
Meget bedre. Keder mig, men bedre.
Vær forsigtig juleaften, hvis du bestemmer dig til at drikke.
Du bliver fuld af et lille glas sherry.
- Fantastisk. - Jeg mener det.
Du kan ikke gøre dig selv til grin foran lejerne.
De vil få det ubehageligt.
Jeg er glad for at billedet blev så godt.
Så har jeg det bedre med at ødelægge det for dig.
Du har aldrig ødelagt noget for mig.
Ødelæg nu ikke juleaften for mig.
Wow.
Smag det, fru Hughes.
Hvorfor skriver du ikke en kogebog, Daisy?
Måske er det det hun vil.
Jeg håber, du ændre mening med dit studium.
Begynd det nye år med ny målbevidsthed.
Jeg kan ikke holde ud, at det vil gå til spilde.
Du klager da ellers over, at det holder mig fra mit arbejde.
- Det ved du, jeg ikke mener. - Alt kan ske for dig.
- Det er en skøn følelse. - Måske.
Hvis det betyder lidt mere arbejde for mig, så er det det.
Glædelig jul!
Hvorfor viste du det ikke til mig før nu?
- Det er længe siden! - Jeg viser det til dig nu.
Du ved vel, jeg hader den måde Larry behandler dig på.
Det bliver aldrig godt mellem os igen.
Men det vil ikke involvere mig.
Kan intet få dig til at skifte mening?
Nej, det kan ikke.
Men jeg tænker altid godt om dig.
Og ønsker dig al held.
Det lyder mere endeligt, end hvis du spyttede mig i øjet.
Jeg elsker dig, Isobel Crawley.
Jeg ved, det ikke er nok. Jeg ved, jeg er gammel og færdig.
Men jeg elsker dig af hele hjertet.
Du er ikke færdig.
Det betyder meget for mig.
Jeg vil ikke forgifte de år vi har tilbage,
ved at sætte dig imod dine børn.
Forstyrrer jeg et stævnemøde?
Tak fordi du giver dette sørgelige øjeblik lidt humor.
Jeg må afsted.
Åh, nej. Jeg forstyrrer.
Ikke rigtigt.
Der er ikke mere at snakke om.
Farvel.
Det var trist.
Ja, det var trist.
Er vi gæster eller tjenestefolk i aften?
- Begge dele, håber jeg. - Vi er lige så gode som forpagterne,
synes jeg.
Hr. Barrow, Andrew, de er begyndt at ankomme.
Hr. Molesley kan ikke klare det alene.
- Kan du tage maden op? - Ja, hr. Carson. De kan tage dem.
Er det mugligt at tale sammen senere?
Det kan vi. Lad mig vide hvornår.
Jeg synes, det er et godt øjeblik, mens Mor har dem nedenunder.
Hvad tænker du på?
Jeg tog mentale billeder, jeg kan tænke på, når jeg er væk.
Åh, Tom.
Jeg gjorde altid Mary sur, ved at sige, hun ikke ville have, du tager afsted...
Jeg håber du ved, hvor meget jeg vil savne dig.
Jeg ved, hvor meget jeg vil savne alle jer,
jeg går ud fra, det er noget lignende.
Vi tænker ens.
Skal vi tænke på Sybil et øjeblik?
Vi er de tre på jorden, der elsker hende mest.
Og Mor og Far.
Men det er os tre, der bør blive gamle med hende.
Det er sandt.
Hvem ved, hvornår vi er sammen igen?
Kære Sybil...
...hvor end du er,
vi sender dig vores kærlighed og kys
til den glædeligste af glædelige jule.
Sybbies sidste jul i dette hus.
Huset, hvor hun blev født.
Det må du ikke sige. Vi kommer tilbage.
Har du overvejet at efterlade hende her, indtil I er fladet på plads?
Nej, det gør jeg ikke.
- Nej. - Men jeg elsker, at du elsker hende.
Vi skal ned. De ankommer.
Lad os tage en pause!
Vær så god, tag noget at drikke og spise!
Også dig, Molesley, Andrew.
Og Anna, tag en drik.
Jeg vil have, alle får en drik!
Nogle af os har allerede fået en.
Ødelæg det nu ikke.
Om forladelse, Deres Nåde.
- Hvad laver du? - Du er en kedelig lille mand.
- Er alt godt? - My Lady.
- Spratt? - Ja.
Jeg kan ikke lide splid.
Spratt, jeg vil ikke have det.
Splid, My Lady? Aldrig.
Lad det være sådan.
- Du ser fortumlet ud. - Det er jeg.
Du glemmer, jeg har aldrig holdt jul før.
Ikke rigtig.
Du holder jul på Downton i år.
Hvis det ikke gør dig bange, gør intet.
Det er sjovt, ikke?
Jeg er endelig ved at forstå det, jeg tilhører to familier.
- Jeg er en del af begge. - Også jeg.
Det hedder at være gift, jeg synes, det er dejligt.
Lad ikke hr. Carson se dig.
Han virker som en sød mand.
Han er en god mand, mere vil jeg ikke sige.
Tak, fru Patmore.
Tak.
Luk døren.
Lad dem tro, de ikke må komme ind.
Vi kan ikke blive længe. Det er snyd.
Vi har fortjent det.
Efter det år vi har haft?
Jeg ved det. Frieri og tilbud.
Ikke hvad man forventer i vores alder.
Men kusine Violet, jeg ville ønske, du fortalte mig sandheden om Prinsesse Kuragin.
Du hader hende, men jeg har aldrig set dig slås for nogen med mere passion.
Jeg går ud fra, de er i Paris nu, hvad skade kan det forårsage?
Da jeg mødte prinsen til det kongelige bryllup, blev vi forelskede.
I de efterfølgende uger, uger med bal
og skøjteløb ved midnat til lyden af balalajkaen,
besluttede vi os til at løbe væk.
- Du ved, være frie. - Hvad skete der?
På det aftalte tidspunkt
tog vi mod havnen, for at sejle væk på Prinsens yacht, men...
...min tjenestepige havde forrådt os til Prinsessen,
der forfulgte os.
Hun fangede vores vogn, hev døren åben og trak mig ud.
Trak dig ud? Ved din arm?
Ved min arm, mit hår, mit ben.
Hvad det nu tog, at få mig ud af kareten.
Hun smed mig ind i vognen, der kørte hende,
og sendte mig tilbage til Lord Grantham.
- Du må have set forpjusket ud? - Mænd ænser intet.
- Så hun reddede dig fra undergang? - Fra undergang,
fra at miste mine børn,
og fra et liv i skyggen.
Var du taknemmelig?
I løbet af en uge syntes jeg, hun havde trukket mig tilbage fra afgrundens rand.
Og nu er vi endelig kvit.
Hun reddede mig.
Og jeg reddede hende.
Har du aldrig været utro mere?
Jeg har aldrig risikeret alt igen.
- Det var ikke det jeg sagde. - Det er det svar du får.
Husk,
vi var edwardianerne.
Hvorfor gemmer I jer her?
Kom her. Hurtigt!
- Jeg går ud fra, du har pakket. - Så godt som.
Men vi bør gennemse alt på mit kontor.
- Du bør overtage det. - Jeg ved ikke, hvor jeg skal begynde.
Der er intet jeg laver, du ikke kan gøre lige så godt.
Tom, Mary, I skal komme.
Robert vil holde tale, det er ikke en god ide.
Det skulle ske. Han har ikke rørt en dråbe i månedsvis.
- Damer og herrer... - Damer og herrer!
Jeg håber, jeg må tale på jeres vegne, når jeg takker Deres nåde
for denne dejlige fest og for et fantastisk år.
Vent...
- Er det nu? - Hvis du vil.
Og nu vil Lady Mary synge for os, akkompagneret af Lady Edith.
- Skal jeg... - Ja.
Jeg tror ikke, jeg kan.
Kom nu. Det er jul.
Lad os skåle for dit nye hus.
Måske skulle jeg sige noget.
Du sagde: "dit nye hus"
men det er ikke kun mit.
- Ikke? - Nej.
Skødet er i begge vores navne.
Jeg håber, det er i orden, jeg kan ikke lide at ændre planer.
Hr. Carson, jeg er meget taknemmelig.
Men det kan jeg ikke tage imod.
Hvorfor ikke?
Hvem ved, hvad fremtiden bringer
eller hvor længe vi lever?
Hvad hvis du vil flytte og ændre dit liv?
Så vil du ikke have mig hængende.
Det er lige pointen.
Hvad er?
Jeg vil have dig hængende.
Jeg er ikke sikker på, jeg forstår dig rigtigt.
Det gør du, hvis du tror, jeg beder dig, gifte dig med mig.
Så?
Så...
Jeg er jo helt ør.
Du er ikke fornærmet, vel?
Hr. Carson,
jeg forsikre dig,
den sidste ting jeg er i øjeblikket, er fornærmet.
Tag den tid du vil. Jeg vil ikke presse dig.
For jeg ved en ting,
jeg gifter mig ikke men en anden.
Jamen, så...
Hvad fejre vi?
Vi fejre, at jeg kan fris til i min alder.
Er det det?
Selvfølgelig vil jeg gifte mig med dig.
Jeg troede aldrig, du ville spørge.
Jeg kommer til at saven dig, min dreng.
Hvad sagde jeg?
Meget.
Jeg går ud fra alle siger det.
Ja, det gør de.
Men du er normalt ikke sentimental.
In vino veritas. Fra vin kommer sandheden.
Og faktum er, jeg er meget glad for dig, Tom.
Sybil ville være overrasket, men det er jeg.
Husk, du har et hjem at komme tilbage til.
Sybil ville være rørt, det er jeg også.
Jeg vil tænke på Downton som mit hjem.
Det ville overraske Sybil, det er jeg sikker på.
Hvad skal Marigold kalde mig?
- Donk. - Hvorfor ikke?
Det gør alle.
Hun kan kalde mig Donk,
og hver gang hun gør det, mindes jeg dig.
Bravo, Sybbie. Det er en sejr.
Er det tid til at synge?
Nej, jeg har noget at sige.
Damer og herrer,
min svigersøn, hr. Branson, bad om jeres taknemmelighed til mig.
Nu vil Hendes Nåde og jeg gerne gøre gengæld.
Tom Branson har hjulpet Downton
komme igennem de vanskelige tider i denne moderne verden,
og gjort det til det dejlige sted, det er nu.
Men det er på tide han forlader os,
og mens vi beklager, han forlader os, ønsker vi ham og frk. Sybbie
alt godt i deres nye liv.
Så lad os give en klapsalve med på vejen.
Bravo.
Godt gået.
Du lød slet ikke fuld. Hvordan kan det være?
Koncentration. Du glemmer, jeg er uddannet soldat.
Åh, hr. Bates.
Glædelig jul.
Men hvordan...
Vi kan bekymre os om alt andet senere,
nu skal vi bare have en glædelig jul.
Danish